Dobrý den,
našla jsem tuto starou diskusi a pro případ, že by si to někdo vyhledal zpětně, přispěju. Sama jsem chodila od 6 let až do dospělosti (flétna 8 let, poté zpěv). Hudbou se živím, je to moje zaměstnání. Já bych to tak "nežrala". Nauka mě vůbec nebavila. Ze začátku ano, měli jsme dobrou učitelku, pak se nám střídali a pro samotné učitele to bylo nutné zlo. Taky je to asi moc nebavilo
![Velmi šťastný :-D](./images/smilies/icon_e_biggrin.gif)
Zase bych to tak nepřeceňovala. Pár předznamenání, noty, nějaké akordy, jejich obraty, stupnice (tady je spíš problém kdo má jaký nástroj, u melodických nástrojů mají děti nevýhodu, i když to taky není těžké, ale nemají se to jak přirozeně naučit, jen nad papírem v podstatě. Nebo u nahrávek, nebo ve sboru), dynamicka znamenka, tempa, to jsou takove normalní věci, které pak v praxi jsou automatické a moc toho teda není
![Velmi šťastný :-D](./images/smilies/icon_e_biggrin.gif)
Z nauky se dělá zbytečná věda. Moje pětileté dítě to umí za dvakrát, když mu řeknu. To, co mají předepsané na rok. Jinak hudebni teorie, autoři a díla, hudba určitých období, to je studium na celý život a je to zajímavé. Ale to si člověk většinou uvědomí až je starší
![Úsměv :-)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
Ta nauka by stačila učit normálně v nástroji. Protože s těmi různými označeními stejně pracuje a tak se to učí nejlépe. Písemky jsme psali taky, stejně jsme to nikdo neuměl, kromě klavíristů
![Úsměv :-)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
Mnozí moji kolegové za různých ZUŠ učí a neznám nikoho, kdo by to bral nějak moc vážně
![Úsměv :-)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
) Není to totiž nutné. Hlavně se z toho nepo...